- Ursäkta mig, Dr. King? - Ledsen, jag är sen till mitt flyg.
Jag heter Annie Parker.
- Jag läste dina brev. - Jag hörde att du var i stan.
Jag försökte hinna till föredraget, men trafiken var förfärlig.
Det var ändå lite tråkigt. Skämten fungerade inte.
- Sött halsband. - Tack, det var min mors.
Jag fick det ombundet nyligen. Du vet, hon...
Ledsen, men jag måste verkligen gå nu. Hoppas vi får talas vid igen.
Mitt liv var en komedi. Jag fick bara lära mig att skratta.
Det kan kännas lite obehagligt. Försök bara att slappna av.
Baserad på verkliga händelser
Det finns stora mysterier därute.
Underliga och magiska, gömda i koder.
Har du någonsin undrat, om du kände koderna...
Skulle du kunna förändra din framtid?
Det här är min storasyster Joan och jag. Hon visste saker.
Döden gömmer sig därinne när han kommer hit.
Han sover mest, du måste vara tyst häruppe så att du inte väcker honom.
Väckte mamma honom?
Ja, det gjorde hon.
Hon slarvade, och nu har vi ingen mamma längre.
Han tar oss också om vi inte aktar oss, som med mormor och moster Lil.
- Snap. - Snap.
Och det här är min historia.
Svensk text: EarlOfOxford
www.divxsweden.net -bästa svenska undertexterna på nätet
Det här är jag, inte så självsäker som jag borde vara...
...så jag uppvägde det genom att ta dåliga beslut.
Här är min syster Joan som vuxen.
Här är Joans bästis Louise, enligt pappa ett problem med stort P-
-vilket bara fick Joan att gilla henne ännu mer.
Här är Paul. Vi förälskade oss och förlovade oss när jag bara var arton år.
En kanonidé...
Vi gifte oss, han var söt och hade sexig rumpa.
Den var som driven av tryckluft. Bonketi, bonketi, bonk.
Han försökte bli musiker, men tills dess arbetade han som poolskötare...
...i Toronto.
Min far dog helt plötsligt 1972. Jag tror att vi börjar där.
- Kan vi gå nu? - Jag behöver en stund till.
- Jag blir kvar en stund. - Okej.
Folk uppför sig märkligt bland sörjande. De kan inte hjälpa det.
Jag beklagar.
- Är du en av de tyngre sörjande? - Ursäkta?
Jag menade inget illa.
Så...vad gör du efter det här?
Det är en minnesstund.
Ja, men efter det?
Tror du att din mor led? Min fru genomled 18 månaders vånda.
Att förlora både sin mor och far... Så ensamt det måste kännas.
Värre för varje dag. Det är lidande.
Helt ensam, det måste vara så smärtsamt och ensamt.
Hon hade naturligtvis fel. Föräldrarna var borta men jag hade Joan.
Men vi visste inte vilka problem vi hamnat i.
Jag måste fråga, Dr. King. Vad är det med klockan?
Tolvminutersmarkeringarna visar hur ofta en kvinna dör i bröstcancer i vårt land.
En av nio. Två miljoner de kommande tjugo åren.
Kanske din fru, eller dotter.
Dr. King menar nog att sjukdomen och ett eventuellt botemedel-
-...berör ett stort antal människor... - Ursäkta, jag vill klargöra det här.
Ni tror på en genetisk länk till viss bröstcancer?
- Även fast ingen annan tror det? - Det är korrekt.
Och därför måste ni undersöka den mänskliga arvsmassan som har...
- 100 000 gener. - Plus minus ett par stycken.
- Och hur många kvinnor ingår i studien? - Vi börjar med flera tusen.
Och ni måste intervjua alla?
I stort sett...ja.
100 000 gener, tusentals kvinnor och ett osäkert utfall?
- Vi har redan hunnit långt. - Hur långt då?
Sjuttiofyra...
Nej, nej, det är sex till.
Så...åttio stycken.
Okej, tack för din tid och gästfrihet.
Vi hör av oss. Vi vill naturligtvis bistå viktig forskning, så...
- Jag ser det inte, Allen. - Du ser det inte?
- Vi pratar om cirka tjugo år här. - Men Dr. King tror...
Hon tror! Hon tror, men ingen annan.
Varför tror såna som Mary-Claire King att världen ska försörja dem?
Hon är som gräshoppan med sin lille violin.
Han som spelar violin och säger att världen är skyldig att försörja honom.
Med en doktorstitel har du din läkarvän.
Du liknar en av våra mest begåvade genetiker med en tecknad gräshoppa?
Svaret är nej, Allen. Släpp det bara.
- Han tyckte inte om mig? - Han... Nej.
Vad sa han?
Han jämförde dig med en tecknad gräshoppa.
Gjorde han? Kära nån.
Det är väl charmigt på nåt sätt.
- Berättade du om... - Nej, han var inte mottaglig.
Okej, jag förstår.
Tack ändå...för att du kom.
- Vad tänker du göra? - Vad jag ska göra? Mitt arbete.
Wow, sötnos...
Visst, jag vet... Men vi var unga, och vi hade all tid i världen.
- Du leker med din mat. - Det är din syster Joanies tomater.
Tekniskt sett leker jag med Joanies mat, med hennes tomater.
- Han har en poäng. - Jag har en poäng.
- Jag gillar tomater. - Då får du mina tomater.
- Ge Louise mina tomater. - Jag behöver inga tomater.
Ni är så söta tillsammans, och jag hörde att bonketi-bonkandet är bra.
- Louise! - Vad, vilket bonkande?
- Var det hemligt? - Det var ingenting.
- Jag sa att du är bra på grönsaksdjur. - Mitt arbete talar för sig själv.
Så levande.
Den går till historien som det bästa grönsaksdjuret nånsin.
Ser ni denna dinosaur som jag skapat i denna restaurang?
Den är inte riktig. Det är en triceraptor av frukt och grönsaker.
- Var inte rädda, den är snäll. - Vi kallar honom Larry.
Du luktar frukt, Larry. Du luktar melon.
Vi sammanfattar. Vår tes är att viss bröstcancer är ärftlig.
Det krävs fyra saker för att bevisa det. - Sarah? Hur börjar vi?
Hitta en grupp bröstcancerfall där bröstcancer finns i släkten.
- Två? - Hitta ett sätt att spåra ärftligheten-
-av vår cancergen från generation till generation.
Tre?
Även om vi kan koppla genen till en bestämd kromosom-
-så måste vi isolera och sekvensera den för att hitta mutationen.
Om mutationen finns även hos släktingarna har vi vår länk.
Det fjärde och svåraste blir att förklara varför en genmutation-
-...orsakar bröstcancer hos så många. - Underbart! Vi ses tidigt imorgon.
- Varför spelar du i bilen? - Akustiken är otrolig.
- Långsam dag? - Otroligt nog vill ingen serva poolen-
-den här årstiden.
Se på mig, en kanadensisk poolskötare. Som en sån där oxy...
- Idiot. - Idiot...
Jag går in nu.
Okej...
Jag tänkte att vi kanske skulle hänga lite härute.
Visst, jag vet... Men vi var unga, och hade all tid i världen.
Bonketi, bonketi, bonk.
Paul.
Paul? Vad gör du?
Inget, jag bara övar.
- Mår du bra? - Ja.
Paul!
Joanie!
- Vad är det som pågår? - Hon är gravid.
Herregud! Älskling...
Skit!
Han ser ganska bra ut.
För att vara bebis alltså, på något slags fult sätt.
Han har bassisthänder.
Jag säger inte att han är ful-
-men de har liksom det där bebisfula.
Joanie...
Efter att du fick din bebis, har du liksom...
...gjort det mindre ofta?
- Har du och Paul... - Det är riktigt illa.
Vi nere på typ...
...fyra gånger i veckan nu.
Menar du allvar?
- Det är faktiskt rätt mycket. - Är det?
Du skulle bara våga!
Nej!
- Joanie? - Vad är det?
Jag är ledsen, det är bara...
Joan?
- Gjorde jag dig illa? - Sluta, jag är den som gör sånt.
Vad är det då?
Det är kanske inte så illa som det låter.
Jag hittade en knöl.
I mitt bröst.
Du kommer att klara dig. Allt kommer att bli bra.
Jag kommer att klara det.
- Jag älskar dig. - Och jag dig.
- Min storasyster. - Visst.
Fyra gånger i veckan? Är det sant?
Minns du mannen i rummet däruppe?
Det var ingen man, det var döden.
Tror du den försvinner om vi inte talar om den?
Okej, jag viskar.
Gick du någonsin in i rummet?
Bara en gång. Alldeles innan...
- Nej, jag gick aldrig in. - Joanie! Det är inte roligt.
- Jag kan inte sluta tänka på den. - Döden?
- Ja, och... - Cancer?
Den förföljer oss.
Som killen som ringde dig och kom med chokladhjärtan hela tiden?
Som parkerade utanför, som pappa kom på med att runka till Hockey News?
Ja, som han, för att jag är rädd.
Jag är jätterädd för att döden finns inom oss.
För att den finns i vår familj.
Sötnos..det är inte sant.
Jag är ledsen.
Det ska du inte vara. Jag gillar när du är orolig.
Jag tycker om när du har massor av problem.
Det kommer att bli svårt utan Joanie.
- Jag vet. - Kom hit.
Det gick åtminstone fort. Inte som med min fru.
Jösses, hon tog sin tid. Det var ett ändlöst lidande. Ändlöst!
Herregud. Först din mor, och sen din far.
Och nu...stackars Joan.
Du igen? Coolt!
Få kvinnor kan vara sexiga och sörjande samtidigt.
Men du, du klarar det.
Med all respekt, men när man tänker på saken...
Är inte sex vårt sätt att säga "ta dig i häcken" till döden?
Hur är det möjligt att du fortfarande får jobba här?
Jag började tänka på det hela tiden.
Min familj och döden, den som förföljde, väntade...
Gömd i en garderob, eller parkerad utanför huset. "Hockey News".
Du kanske känner lite obehag.
Vackert idag. Även om jag är fast här ser man det genom fönstren.
Och jag har pratat med din man.
Han förklarade att du är mycket orolig.
- Sa han att jag undersöker mig ofta? - Ja, förståeligt nån gång då och då.
Sa han "då och då"?
Ja...fortsätt.
Vet du att det finns ett enkelt sätt att testa om man har testikelcancer?
Ska jag kontrollera dig nu, när jag ändå är härnere?
- Annie... - Vad?
Han nämnde att du kanske är lite för bekymrad.
Jag känner till din familjehistoria. Det är tråkigt.
Men det betyder inte att du också kommer att få cancer.
Jag har vit rock, och stetoskop. Du kan lita på mig.
- Oroa dig inte mer, okej? - Okej.
Jag kan inget om genetik. Jag kan datorer.
Jag gör kort som matas in i datorn.
Sen får jag nästa dag, eller kanske nån dag senare en sån här utskrift.
Hur fort kan vår datamängd bearbetas?
Universitetets dator väger två och ett halvt ton och lagrar 700 kilobyte data.
Ursäkta, hur länge?
När vi fått datan, gjort ett program och läst in den...
Tio år?
Will! Älskling. Kom, du ska upp.
- Jag är uppe. - Om du ligger kvar är du inte uppe.
- Ska du inte ha frukost? - Jag kan inte. Har en ny kund.
- De ringde i morse. - En puss?
Jag är redan sen.
Vad? Jag är musiker, okej? Det är en look.
Okej.
När jag blir stor vill jag bli poolskötare, som pappa.
Vill du...så bra.
Kanske vi kan prata om det när du blivit lite äldre.
Mamma ska ta en dusch.
Mamma älskar dig. Ha en bra dag.
Okej, Anne...
Din biopsi visar att du har karcinom i ditt vänstra bröst.
- Och jag som trodde på dåliga nyheter. - Det är tyvärr rätt långt gånget-
- ...men jag rekommenderar kirurgi. - Kirurgi?
Ingreppet kallas för en modifierad radikal mastektomi.
- Gud. - Jag är ledsen, Anne.
Ingreppet kommer tyvärr att kräva att vi tar bort hela bröstet-
- samt de flesta av dina lymfkörtlar i underarmen.
William, jag är rädd, jätterädd.
Jag vill inte lida.
- Jag vet. - Jag vill inte lida. Jag vill inte dö.
SJU TIMMAR EFTER OPERATIONEN
Hur är det med dig?
Vill du ha en istärning?
Kan jag ta en?
Verkligt god is. Jösses.
Det är verkligen gott.
Det gör ont. Få mig inte att skratta.
Det gör verkligen ont.
- Och hur har vi det idag? - Inte så bra.
Jag har fått ett bröst borttaget.
- Självfallet, jag menade... - Efter omständigheterna mår jag bra.
Jag visste att det skulle bli så här.
Det hände min mamma, min syster och min mormor...
Vem som helst skulle känna så, och visst har din familj haft otur.
- Men det är många komplexa faktorer... - Det kan finnas viss förutbestämdhet.
- Baserat på kost, miljöfaktorer... - Ursäkta oss ett ögonblick.
Vad håller du på med?
- Aktuell forskning tyder på... - Unga ifrågasätter alltid ortodoxin.
- Vad har ålder med det att göra? - Men det är oansvarigt att vilseleda.
Det finns alltid skeptiker, men nya teorier behöver inte vara korrekta.
Det krävs bevis, och jag har inte sett några såna för alternativ cancervård-
-som får mig att omvärdera kunskaper jag förvärvat under 40 år som läkare.
- Jag förstår. - Bra.
Bra.
- Ring mig om du behöver prata. - Tack, doktorn.
- Doktorn! - Jag heter Sean.
- Och du Anne, eller hur? - Annie. Tack.
Jag ska bli den bästa sköterska du nånsin haft.
Jag är nog redan det eftersom du inte kan ha sex med de andra.
Mamma har varit på sjukhuset, eftersom mamma har cancer.
- Hade inte moster Joan cancer? - Jo, det hade hon.
- Men hon dog ju? - Ja, det gjorde hon.
- Kommer du att dö? - Nej.
Jag lovar att du inte kommer att förlora mig på grund av cancer.
- Hur vet du det? - Jag vet bara. Jag ska inte dö.
Vänta! Jag vill följa med.
- Jag ska ingenstans. - Du ska arbeta.
- Det är inte någonstans. - Du ska väl till Louise och Steve idag?
Jag vill följa med. Det blir kul.
Snälla?
Kom då.
- Vi hoppar i. - Visst...
Jag menar det.
- Vi hoppar inte i. - Varför inte?
Jag vill inte. Jag är poolskötare och badar inte i andras pooler.
Är det en hederskod för poolskötare?
Varför är vattnet grönt?
Louises knäppa make tar bara hit mig en gång i månaden.
- Nej, varför är det grönt? - Det är alger.
De frodas om pH-balansen är dålig. Syra/basbalansen ska vara 7,5.
Samma pH som i människans tårar.
Om du inte tillför klorin får du fosfater som alger älskar.
Men om du klorerar så dör algerna.
Men då får du inte vara en knäppgök som snålar in på poolskötaren.
- Kommer du fortsätta med smink? - Ja.
Jag hämtar nåt att dricka. Vill du ha nåt?
Jag stannar här.
Jag visste inte om vattnet var grönt för att Paul inte kunde sitt jobb-
-eller för att Louises make var idiot. Men det fick mig att fundera...
"Bröstcancer. Se under cancer."
"Cancer: Elakartad tillväxt av tumörer"-
-"orsakad av abnormal, okontrollerad celldelning."
William?
- Mamma behöver badrummet. - Nummer ett eller nummer två?
Ettan eller tvåan?
Mamma ska köpa en ny ryggsäck åt dig.
- Hej, ledsen... Vart ska du? - Detroit.
- Jag måste rusa, hoppas allt är väl. - Bara bra. Hur blir det med kaffet?
Du kommer för sent.
- Vad är det som hänt? - Allen, du kom för sent.
- Jag vet, jag kom för sent. - Vi har nyheter.
Vi har identifierat ett dussin högrisksfamiljer, totalt 50 cancerfall.
Nu kan vi börja söka samband. Vi måste intervjua dem, ta blodprover-
-extrahera DNA och leta markörer. - Okej, markörer?
- Genetiska markörer. - De är spårbara, som vägskyltar.
- Om du har två vägsträckor... - De ser identiska ut.
- Med vägskyltar kan du mäta intervall. - Och identifiera vägsträckorna.
Om markörerna är vid något som en bröstcancergen kan den identifieras.
Vad är det egentligen med tidningsurvalet på läkarkontor?
Hallå?
"Jakt och Fiske"
Kommer många hit i kamouflagekläder...
...bärande påsar med lockbeten, och lockar på änder?
Jag vet inte, frun.
- Du borde nog ha märkt det? - Som sagt, jag vet inte.
Kvack.
Kvack, kvack...
- Fint kontor. - Det är inte mitt.
Dr. Benton tar långa luncher och det skadar väl ingen.
Det var här eller i kafeterian och golven är mycket kladdigare där.
- Säkert att du inte får problem? - Jag är läkare, jag får inte problem.
Jag är mest i laboratoriet, men jag kan berätta vad jag vet.
Varför har jag cancer?
En stor fråga, utan enkelt svar. Det är många faktorer inblandade.
Jag kände på mig att du skulle säga det.
En lärare sa hur den ideala bröstcancerpatienten skulle vara.
Den med högst risk att få bröstcancer var en nunna som bor i ett kallt klimat-
-överviktig, som äter rött kött, ammades som liten, mor och syster med cancer-
-och som var Ashkenazi-judisk.
Ingen vidare start, men han gav mig en hög böcker som jag lovade läsa.
Jag får inte ihop det.
Gud, ja...åh...
Det har varit svårt för honom också.
Kan det vara så att han inte får någon uppmärksamhet?
Du har rätt. Jag är självisk.
- Jag menade inte så. - Du har rätt. Jag kanske är det.
Jag tycker synd om Paul. Och jag...
Jag tycker synd om mig själv också...
Vet du vad jag känner allra mest?
Vad?
Jag vill bara bli hållen.
- Kom hit. - Sluta.
Kom hit...
Okej.
Så det är något vi får titta på.
Bry er inte om mig.
Betyder det att jag bara ska äta grapefrukt, eller så?
Inte så strikt, men undersökningar visar att mat med högt fettinnehåll...
- Japanska kvinnor. - Ursäkta?
De äter mycket lite rött kött och de har väldigt få bröstcancerfall.
- Verkligen? - Ja.
Tre oberoende undersökningar. En över en tioårsperiod.
Jag ska ge mig av.
Vi kan inte veta något om det. Det finns så många möjliga orsaker.
Det kan vara kosten, gifter i hemmiljön, ett av alla kända och okända virus.
De vet vilka grupper som har flest incidenter, men inte deras samband.
Vi vet inte varför din familj drabbats. Vi kanske aldrig får veta det.
Mamma virade in varmkorv i bacon. Sen friterade hon dem.
- Vad är det här? - Vår middag.
- Och resten av den? - Det är allt, det är sallad.
- Med tomater, som jag hatar. - Du kan plocka bort dem.
Är allt som det ska?
Ja.
Vet du vad? Jag fixar burgare.
- Vill du ha? - Ja, men utan tomater och lök.
Utan tomater och lök. - Vill du också ha en?
Okej...
- Varför mormoner och judar? - Mormoner har ofta stora familjer-
-vilket gör dem perfekta för genetisk forskning.
Och mormonerna döper sina barn för att de senare ska kunna bli frälsta.
Orsakar dopen cancer?
Nej, men allt nedtecknas, så vi får utförliga familjeregister.
En tidigare forskare hittade 30 fall av bröstcancer i en familj.
Ashkenaziska judar har anmärkningsvärt många cancerfall.
- I New York är det en epidemi. - Okej, men...
Varför kan det inte vara vattnet, eller luften?
Då skulle alla kvinnor i området drabbas, men så är det inte.
- Så det är något i dem? - I deras gener.
Du är tidig. Dr. Gold har inte kommit.
- Hur kan du veta de där sakerna? - Sakerna?
De medicinska sakerna.
- Jag var sjuksköterska förr. - Du var sjuksköterska?
- Vad hände? - Vadå? Tror du inte att jag trivs här?
Ja, okej.
Mr. Elson, ni kan ta er fru till sköterskan nu.
Seriöst, vad hände?
Jag jobbade på en onkologisk avdelning, men det blev för mycket...
...så jag slutade.
Ja, cancerpatienter är skitjobbiga.
Hallå? Ja, doktorn, proverna blir klara i eftermiddag.
Nej, doktorn. Då skulle jag ha sagt det.
- Du har rätt. - Om vad?
- Ni är skitjobbiga. - Det är sant.
- Du vet väl att han gillar dig. - Vem?
- Dr. Gold? - Ja.
- Nog är det så. - Jag är gift.
Självklart, vad tänkte jag på?
- Annie. - Hej.
Jag kan ha fått cancern från min mor. Kan den vara ärftlig?
Det finns inga bevis för det.
Cancer handlar om genetik i slutändan, men inte nödvändigtvis till en början.
När du fick cancer blev ditt DNA stört och vissa gener-
-kan göra så att dina celler reproduceras vilt.
Men något måste väl ha stört mitt DNA till en början?
- Så vad beror det på? - Det vet vi inte.
Jag menade inte att göra dig upprörd.
Det är inte du, det är jag. Jag tror det är cellgifterna.
Jag grät till och med under Leafsmatchen med Paul igår.
- Gjorde du? - Ja.
Det blev oavgjort men spelarna såg så ledsna ut.
Hej, älskling.
Älskling?
Annie...
Varför?
Vi har läkare. Cellbehandlingen går bra...
Eller hur...
- Jag måste göra något... - Annie...
Varför kan du inte bara låta det vara?
Jag visste verkligen inte.
Jag tror att det mer än nåt annat gjorde honom galen.
Killar vill ha orsaker. Jag borde hittat på något.
Jag vet inte, Annie. Han kanske behöver lite tid.
Jag har gett honom tid.
Kanske det är något med...
- Du vet... - Vad?
All din forskning. Det känns lite tvångsmässigt.
Tvångsmässigt? Hur?
Du vet, som...knäppgöksneurotiskt
Knäppgöksneurotiskt? Då är det inte den farliga sorten.
Det är inte för sent att sträcka ut en hand, och visa hur du känner.
Som med en avsugning?
Ja, det är precis det jag menar.
Har ni hört talas om Mary-Claire King?
Hon identifierade barn till mördade i Argentina med dental genetik.
Nu arbetar hon med forskning om genetiska samband med bröstcancer.
Så jag skrev tilll Dr. King, och jag skrev en gång till-
-och jag skrev en tredje och en fjärde gång.
Jag berättade min historia, min familjs historia.
BRÖSTCANCERFAMILJ
Böckerna var svåra för mig, så jag började göra modeller för att förstå.
Celler, gener, kromosomer och en helixspiral.
Jag går till puben!
Vad?
Jag går till puben, för det här är som en jäkla byggarbetsplats.
Jag hör inte!
Helt otroligt. - Jag går ut!
Se klart matchen, och kom ihåg resultatet.
Paul, kan du lägga William?
250 MEGABYTE
Vi upptäckte inte mycket under det första året-
-men konstigt nog kändes det inte så viktigt.
Något mystiskt tog tag i mig.
Jag visste inte vad då, det kom senare.
Och sen, lite nyheter.
Vi kallar dig för screening en gång i halvåret, för säkerhets skull.
Men jag skulle säga att cancern försvunnit ur ditt liv.
Du har anledning att fira.
- Är det klart? Inga mer cellgifter? - Inga mer cellgifter.
- Hej. - Hej, vad är det här?
Louise passar William.
Okej. Jag önskar att du sagt något.
- Varför? - Jag har andra planer.
Du har planer? Vad då för planer?
Andra planer bara.
Jag...
Kan du inte stanna och äta lite innan du går?
Jo.
- Bra. - Okej.
- Kan du ändra dem? - Vad?
Dina planer.
Jag lagade den här middagen speciellt för oss två.
Tack, jag vet att du haft en massa besvär och det ser gott ut...
Nej, det var inget besvär.
Vet du, jag är gift.
Gifta personer gör fina saker för varandra.
- Jag vet. - De gör saker tillsammans.
Som att älska.
- Annie, snälla... - Vi kan ha sex.
Gör inte så här.
- Älskar du mig inte längre? - Jo...
- Jag vill göra det. - Du vill?
- Ja. - Då förstår jag inte problemet.
Varför kan du inte älska med mig?
- Jag kan bara inte. - Du kan inte?
- Är det för att jag bara har ett bröst? - Herregud, Annie.
Du kan ju nöja dig med att få ett halvt stånd?
- Eller blunda med ett öga? - Annie, sluta!
Jag kan inte röra vid dig! Okej, jag kan inte röra vid dig!
Annie...
Jag kan inte ens titta på dig och din kropp. Jag hatar det där...
Det där hålet...det där ärret!
Ledsen, jag bara...
Paul...
Knudsons teori. Normala celler har två oskadade kromosomer.
- En från mamman... - Och en från pappan.
Vi antar att cancer kan ärvas. Det betyder att en av generna är skadad.
Jag har fortfarande inte hört av Dr. King.
Du är nog inte ensam om att skriva till henne, Annie.
De senaste fem åren har Broadinstitutet, Genomeinstitutet och Baylor College...
Jag kan bära en sjuk gen utan problem så länge den andra är frisk?
- Sen kommer en av dessa faktorer... - Faktorn måste skada den andra genen?
Tillräckligt för att den skulle muteras.
- Som skulle kunna vara cancer. - Skulle kunna, kan vara.
Det är bara för mycket.
Är det här en läkarkram?
Jag borde ge mig av.
Han var en underbar man, och en god vän.
Men kärleken är som DNA. Den måste finnas i generna.
Det var inte meningen, inte för mig i vart fall.
- Var är pappa? - Vet inte, han åkte väl tidigt.
- Var är pappa? - Ät din gröt nu.
- Gör inte så. - Jag äter när du berättat var pappa är.
- Ät din gröt! - Var är pappa?
- Ät nu! - Nej.
Jag sa att du ska äta den jävla gröten!
William! Älskling, förlåt mig.
William!
Nej, det är mammas saker. Gör inte så.
Jag är ledsen, älskling. Kom.
Älskling, kom nu.
Kom nu, jag är ledsen.
Älskling, kom hit nu.
Förlåt, jag ska aldrig skrika åt dig igen.
- Okej? - Förlåt.
Du ska inte vara ledsen. Det var bara mammas fåniga saker.
Louise?
Sluta!
Skit.
5 ÅR SENARE
- Skiljas? - Ja, älskling.
Vi ska bo i olika hus, men det betyder inte att vi inte älskar dig.
- Du kommer att få två hem. - Nej, jag vill att vi bor tillsammans.
- Pappa med. - Paul, gör inte så.
- Vadå? Säga sanningen? - Jag visste att det var ditt fel!
- Det är inte mitt fel, älskling. - Om du inte lagt all tid på DNA-skiten?
- Jag hade åtminstone en anledning. - Vilken anledning? Berätta.
- För att jag måste få veta. - Är det ett jävla skämt?
Du kan inte ett skit och kommer inte att hitta något.
Är det därför du inte kan ta på mig?
Du kan säga vad som helst, men jag får inte svära?
Ska vi berätta sanningen? Berätta om Louise?
- Vad är det med Louise? - Ingenting, William.
Vet du vad, Annie.
Jag är ledsen, jag försökte. Jag försökte men jag kunde bara inte.
- Försvinn. - Vad?
Vet du vad, Annie? Hon fanns åtminstone där för mig.
Jag är ledsen.
- Vad är det som pågår? - Lyssna.
De här fyra kvinnorna har bröstcancer.
De har funnit vissa udda proteiner med unika konfigurationer i stamgenen.
Det här är de generna.
De kan identifieras via deras unika form.
Föräldrarna donerar en gen var till barnet och generna blandas ihop.
Men lyssna, det är inte...
- Vi har nyheter. - Genetiske markörer som kan spåras.
Ett länksystem.
Ser ni det?
Vi vet nu att även om våra gener är en blandning av våra föräldrars-
-så kvarstår vissa markörer.
- Markörer? - Genetiska markörer.
Vi kan spåra dem genom familjerna. De är som vägskyltar.
- Tänk dig två vägsträckor i öknen. - Som ser identiska ut.
Vägskyltarna möjliggör mätning av intervall...
- Och du kan identifiera sträckorna. - Fast de ser likadana ut.
Ligger markörerna vid en bröstcancergen kan de identifieras.
Vi vet att även om generna blandas när vi avlas kvarstår vissa markörer.
Om vi kan hitta dessa markörer är vi väldigt nära att hitta vår gen.
Kim uppmuntrade mig att gå ut. Hon ville nog att jag skulle träffa nån.
Kommer din fru senare?
Jag är inte gift längre.
- Kommer din flickvän då? - Det har du inte med att göra.
- Kommer din fars flickvän senare? - Han har ingen flickvän.
Jag träffade Marshall vid en pojklagsmatch i hockey.
- Jag heter Marshall. - Jag heter Annie.
Bara en kanadensiska träffar en man under en hockymatch.
- Pappa! - Hej.
Hej, Paul.
- Hur är det? - Du ser fantastisk ut.
Verkligt lycklig.
- Är allt okej med dig? - Ja, bara bra.
Jag har varit lite sjuk.
Så Marshall... Är han bra för dig?
Ja, det är han.
Okej, jag ska ta lite att äta.
Kom, grabben.
- Tom, du öppnar. - Okej.
En dålig hand, men skitsamma.
- Jag lägger mig. - Lägger mig...
Annie, jag kan inte vänta...
Jag ler mot dig, men du kan dra åt helvete.
Det här är roligt.
- Kul att träffas, killar. - Detsamma.
Jag skulle vilja höra vad de säger. Du bjöd dem.
Ja, men jag trodde inte de skulle komma.
God jul.
- Jag kommer snart. - Okej, bra.
Blev det pinsamt?
God jul, Marshall.
- För henne. - För Annie.
Marshall... Marshall?
Häruppe, älskling.
- Marshall? - Jag är härinne.
Jag hittade nyckeln. Jag tänkte att jag skulle städa ur rummet.
Vi kan ha det som gästrum, eller som läsrum.
Du kan ha dina modeller här.
- Väckte mamma honom? - Ja, det gjorde hon.
Nej, du har släppt ut honom.
- Du släppte ut honom. - Vem?
Det är ingen här.
- Det är bara ett rum. - Du får inte vara därinne.
Nej, det är bara ett rum.
Jag skulle inte heller tro på det här.
Men Louise ringde faktiskt mig och berättade att Paul var sjuk.
Läkarna säger tjocktarmscancer.
Jag gick igenom de här, och...
Jag tänkte att du kanske ville se dem.
Kommer du och William att klara er?
- Ensamma, menar jag? - Paul...
Vad såg du egentligen i mig?
Jag älskade det oförsiktiga, gränslösa och vilda i dig.
Vad hände egentligen?
Du var gränslös och oförsiktig.
Paul, lyssna.
Jag vill att du ska göra något för mig.
- Vad då? - Jag vill att du ska tro.
Tro på vad?
Tro på vad som helst.
Sluta nu, Annie.
Det fungerade för mig.
Ta inte illa upp, men...
...att tro på en mirakelkur därute som ingen känner till, det...
Du måste tro på någonting.
Jag tror på någonting, Annie.
Jag tror på cancer.
Och vet du vad jag också tror?
Jag tror att jag kommer att dö.
Jag ska nog gå nu, okej älskling?
Paul dog, precis som han sa att han skulle.
Jag insåg då vad som var skillnaden, och svaret på frågan alla ställde mig.
Paul trodde inte på någonting.
Det gjorde jag. Jag trodde på mina gener och kromosomer.
Jag trodde på min helix och på arvsanlag.
Tro! Det kanske inte verkar som en tro som du föreställer dig den.
Men det är det.
Kanske de som säger att tron håller oss uppe har rätt.
Det kanske inte är så viktigt vad vi tror på...
...så länge vi tror på något...
...som på framtiden.
Min bror dog av lung- och tjocktarmscancer.
Man förstår inte cancer innan man sett tjocktarmscancer.
Blod, blod överallt, och det var bara...
Jag förstår inte hur du orkar gå vidare. Det skulle inte jag klara.
Det är ren ångest... Jag vet hur det är.
Jag lovar, det var samma kille.
Nån av föräldrarna måste ha varit... Eller så hade båda...
En av föräldrarna hade...
Ja, det verkar slumpmässsigt.
Är du okej, Annie?
Jag är rädd att jag har dåliga nyheter.
Vi hittade maligna tumörer på båda dina äggstockar.
De har spridit sig i äggledarna och till andra ställen i magen.
Förstår du vad jag sa?
Du har långt gången cancer i underlivet, vi har tagit bort allt vi hittat.
Det som kan finnas kvar kan behandlas med kemoterapi.
- Långt gången? - Stadium tre.
Du har en lång, hård kamp framför dig.
- Jag är 37 år. - Du är väldigt ung.
Vila dig nu, så pratar vi senare.
Jag har granskat dina patologirapporter, och det var bra att vi opererade.
Snälla doktorn, ni vet att jag föredrar dåliga nyheter. De muntrar upp.
Dina patologirapporter visar att du har en typ av cancer-
-som svarar bäst på en kombination av kemoterapimedicin.
Vi vill ge dig cisplatin och cyclophosphamid.
- Kanske tio till tolv behandlingar. - Hur länge?
Totalt rör det sig kanske om ett år.
- Jag har gjort det förr. - Jag vet.
Så vad säger du?
Du är sexig!
Jag behöver vatten.
Ett bröst, inget hår.
Alla vill ha dig, men de kan inte få dig.
Vänta lite. Jag är ledsen.
Jag kanske kräks.
Du är så sexig, raring. Ett bröst, inget hår.
Det konstiga är att du vill ha din mamma.
Jag vill bara ha mamma här.
- Behöver du sjuksköterskan? - Jag har för ont.
- Är du okej? - Jag är varm, låt mig ta...
Jag tar av dem.
Alla vill ha dig, men de kan inte få dig.
- Det gör ont. - Jag vet, älskling.
Det gör verkligen ont.
Nej, det får de inte...
Dr. King är allt väl?
- Dr. King är... - Kanske något reagerar på generna.
Det kanske inte sker oavhängigt eller spontant.
Kontrollerande gener.
Kläm en gång till.
Då försöker vi med den andra armen.
Ledsen, Annie. Det här händer när du fått för mycket cellgifter.
Venerna blir ärrade och svåra att använda.
Som hos en missbrukare.
Nästa gång injicerar vi via en port-a-cath.
- Den håller för flera behandlingar. - Okej.
Jag tror att vi hittat en.
- Hej. - Hoppsan, årets cancermode.
- Inte världens bästa modestil, va? - Det är...en stil.
Tack.
- Du är vacker. - Du är det.
- Vad är det som pågår? - Lysande fråga.
Låt mig visa. Du kanske kan räkna ut det åt oss.
- Se dig omkring. Vad ser du? - En massa papper.
De representerar kromosomdelar som kan vara aktiva i cancer.
- Det är varianter av mutationer i DNA. - Våra 350 cancerfall.
- Varför så många? - De representerar generationer.
Ser du de röda markeringarna? De indikerar mutationer.
Svarta linjer...död.
- Massvis av mutationer? - Ja, allas DNA varierar i olika grad.
Vi söker en gemensam mutation hos samma kromosom.
Vi söker patienter med anlag för bröstcancer.
Det betyder att de föddes med en muterad gen.
Men flertalet cancerformer uppstår senare, när telemorerna reducerats.
Så om vi koncentrerar oss på tidiga cancerfall-
-borde chanserna att hitta de med arvsanlag för cancer öka.
Vi antog att all cancer förorsakas av samma sak.
- Men om de har olika orsaker? - Och vi avgränsar till tidig cancer?
Gör det.
- Genomsnittlig ålder 28. - 40.
35.
Var är det?
Det är här, och här...
Här, och här.
Vi hittade vår gen.
Det är Mary-Claire King. Det finns ett samband, en länk.
Förstår du? Det finns en genetisk länk-
-mellan mödrar, döttrar och systrar som haft bröstcancer.
Det finns ett arvsanlag, en mutation. Det finns en länk.
Ursäkta mig.
Hej, jag hörde de goda nyheterna.
- Allen, hon är i Cincinnati. - Cincinnati?
- De kunde nästan inte tro det. - De tror väl på henne nu?
Ja, alla som tvivlade på oss. Eller henne...hon gjorde det.
- En enda gen. - I stort sett.
- Vad händer nu? - Massor.
- Vi ska precisera och sekvensera genen. - Ja, det är där pengarna finns.
- Pengarna? - Massvis.
Ta ut patent på genen, så är den din.
Gör mig en tjänst. Ta farväl av Dr. King från mig, och...
...gratulera henne. Hon är något alldeles extra.
2 ÅR SENARE
- Ursäkta mig, Dr. King? - Ledsen, jag är sen till mitt flyg.
- Jag heter Annie Parker. - Tack.
- Jag har läst dina brev. - Jag hörde att du var i stan.
Jag försökte hinna till föredraget, men trafiken var förfärlig.
Det var ändå lite tråkigt. Skämten fungerade inte.
Jag har velat träffa dig.
Och jag dig.
Jag hörde att de tog patent på vår gen...din gen.
Ja, det stämmer.
Får vi rabatt på eventuella framtida behov av den nu, som med ett Searskort?
Det är tyvärr inget botemedel.
- Jag vet, men det är en början. - Ja, det är en början.
- Sött halsband. - Tack, det var min mors.
Jag fick det ombundet nyligen. Vet du, hon...
Ledsen, men jag måste verkligen gå nu. Hoppas vi får talas vid igen.
Du är en remarkabel kvinna, Anne Parker.
Jag är ledsen...så ledsen att jag inte kunde göra mer.
Du gjorde så mycket. Så väldigt mycket.
Upptäckten av BRCA1-genen anses vara en banbrytande medicinsk upptäckt.
Dr. King vann åtskilliga medicinpriser.
Hon blev invald till den nationella vetenskapsakademin-
-och förlänades fem hedersdoktorstitlar.
Hon vann också Glamour Magazines pris som Årets Kvinna.
Annie Parker var en av de första som testades för BRCA1-genen.
Den fanns i hennes familj, precis som hon misstänkt.
Hon är nu föreläsare och hjälper andra kvinnor som drabbats av bröstcancer.
År 2005 diagnosticerades Annie med cancer för en tredje gång.
Och för en tredje gång återhämtade hon sig fullständigt.
BE CANCERN ATT "TA SIG I HÄCKEN"! STÖD CANCERFORSKNINGEN!
Svensk text: EarlOfOxford
www.divxsweden.net -bästa svenska undertexterna på nätet